(Szomorú vasárnap)
Borús vasárnap
Karjaim virágokkal vannak teli
Beléptem a szobánkba
Bágyadt szívvel, mert már tudtam,
Hogy nem jössz vissza
Szerelemmel és fájdalommal itatott szavakat dobáltam a semmibe
Ott álltam egyedül, mint egy balfék, szerencsétlen picsa
És halkan sírdogáltam
Miközben a dér kesergését hallgattam
(Szomorú vasárnap)
Egy vasárnapon fogok eltávozni az élõk soraiból, mikor már nem bírom tovább a szenvedést
És te akkor visszatérsz majd, de én már nem leszek itt
A szüzek úgy égnek majd, mint a lángoló remény
És neked, minden erõfeszítés nélkül, szemeim nyitva lesznek
Ne félj szerelmem, nem látnak már
Elmondják majd neked, hogy jobban szerettelek saját életemnél
(Szomorú vasárnap)
Egy vasárnapon fogok eltávozni az élõk soraiból, mikor már nem bírom tovább a szenvedést
És te akkor visszatérsz majd, de én már nem leszek itt
A szüzek úgy égnek majd, mint a lángoló remény
És neked, minden erõfeszítés nélkül, szemeim nyitva lesznek
Ne félj szerelmem, nem látnak már
Elmondják majd neked, hogy jobban szerettelek saját életemnél
(Szomorú vasárnap)